### 3.1.2 Notový zápis je jedním (jediným) složeným hudebním výrazem

V předchozí kapitole, Uvedení do stavby souboru v LilyPondu, byla popsána obecná stavba jednoho LilyPondovského zdrojového souboru. Ale zjevně jsme vypustili nejdůležitější otázku, totiž jak se zjistí, co se má napsat po `\score`.

Ve skutečnosti to ale není vůbec žádným tajemstvím. Tento řádek je odpovědí:

> Notový zápis začíná vždy `\score`, který je následován jedním hudebním výrazem.

Možná byste si měl ještě jednou zběžně přečíst, abyste pochopil, co jsou to hudební výrazy, vysvětlení hudebních výrazů. V této kapitole bylo ukázáno, jak se velké hudební výrazy skládají z malých částí. Noty mohou být spojeny s akordy atd. Nyní ale jdeme v jiném směru a pozorujeme, jak se dá rozložit velký hudební výraz. Kvůli zjednodušení v našem příkladu použijeme jen jednoho zpěváka a klavír. Nepotřebujeme žádnou skupinu osnov (`StaffGroup`), která jednoduše způsobeje jen to, že osnovy jsou spojeny závorkami, seskupuje je; ty tedy budou odstraněny. Potřebujeme ale osnovy pro zpěváka a klavír.

>     \score {
>       {
>         <<
>           \new Staff = "Zpěvák" <<
>           >>
>           \new PianoStaff = "Klavír" <<
>           >>
>         >>
>       }
>       \layout { }
>     }

Zde byly osnovy pojmenovány: „Zpěvák“ a „Klavír“. To v tomto případě není přímo nutné, ale je dobré zvyknout si na tento způsob psaní, aby se hned poznalo, o kterou osnovu se jedná.

K zapamatování: `<<` a `>>` jsou noty vysázeny zároveň. To způsobuje, že se hlasová část a klavírní osnova objevují v notovém zápisu nad sebou. Konstrukce `<< ... >>` pro zpěvákovu osnovu v příkladu výše není nutná, protože zde se mají vkládat noty jen jednoho hlasu, ale `<< ... >>` namísto závorek jsou nezbytné, hned jak se má vkládat více než jeden hlas, tedy dva a více současných výrazů, nebo jeden notový hlas a text písně. V našem případě se má zapsat jeden hlas s textem písně, takže jsou potřeba špičaté závorky. Noty přidáme teprve později, pro teď tedy přidáme nějaké noty a text. Pokud si nevzpomínáte, jak se text písně zapisuje, přečtěte si ještě jednou o `\addlyrics` v zápisu jednoduchých písní.

>     \score {
>       <<
>         \new Staff = "singer" <<
>           \new Voice = "vocal" { c'1 }
>           \addlyrics { And }
>         >>
>         \new PianoStaff = "piano" <<
>           \new Staff = "upper" { c'1 }
>           \new Staff = "lower" { c'1 }
>         >>
>       >>
>       \layout { }
>     }

Nyní máme mnohem více podrobností. Máme osnovu (angl. staff) pro jednoho zpěváka, ve které se zase nachází jeden hlas (angl. voice). `Voice` znamená pro LilyPond hlas (jak zazpívaný tak zahraný; prostě soubor not, nikoli nutně zpívaných zpěvákem – například housle hrají jeden hlas) a případně dodatečný text. Dodatečně se zapíší dvě notové osnovy pro klavír příkazem `\new PianoStaff`. `PianoStaff` označuje prostředí klavíru (procházející taktové čáry a složené závorky na začátku), v němž se potom opět zřizují dvě vlastní osnovy ("nahoře" pro pravou ruku a "dole" pro levou), i když spodní osnova musí ještě dostat basový klíč.

Nyní bychom do tohoto prostředí mohli začít vkládat noty. Uvnitř složených závorek vedle `\new Voice = "Zpěvní hlas"` bychom mohli zapisovat

>     \relative {
>       r4 d''8\noBeam g, c4 r
>     }

Ale když se soubor píše takto přímo, začne být část `\score` velmi dlouhá a je dosti obtížné porozumět tomu, jak vše souvisí. Z toho důvodu se nabízí použití identifikátorů (nebo jinak také proměnných). Byly vysvětleny na začátku předchozí části, jak si zajisté vzpomínáte? Abychom zajistili, že obsah proměnné `text` je vykládán jako text písně, interpretiert wird, uvedeme jej `\lyricmode`. Tak jako `\addlyrics`, je tímto vstupní režim přepnut na text písně. Bez tohoto příkazu by se LilyPond pokoušel vykládat obsah proměnné jako noty a přitom by docházelo k vytváření množství chyb. (Kromě toho je dostupných ještě několik dalších zadávacích režimů, podívejte se na Vstupní režimy.)

Takže nyní máme, když přidáme několik not a basový klíč pro levou ruku, následující příklad:

>     melody = \relative { r4 d''8\noBeam g, c4 r }
>     text   = \lyricmode { And God said, }
>     upper  = \relative { <g' d g,>2~ <g d g,> }
>     lower  = \relative { b,2 e }

>     \score {
>       <<
>         \new Staff = "singer" <<
>           \new Voice = "vocal" { \melody }
>           \addlyrics { \text }
>         >>
>         \new PianoStaff = "piano" <<
>           \new Staff = "upper" { \upper }
>           \new Staff = "lower" {
>             \clef "bass"
>             \lower
>           }
>         >>
>       >>
>       \layout { }
>     }

Při zapisování (nebo při čtení) prostředí `\score` by se mělo postupovat pomalu a pečlivě. Nejlepší je začít s největšími útvary, a pak vymezit v nich obsažené menší útvary. Také pomáhá velice dbát na přesné odsazení, aby každý řádek, jenž přísluší k téže úrovni, skutečně vodorovně začínal na tom samém místě.

#### Podívejte se také na

Notace: Stavba notového zápisu.

#### LilyPond – Learning Manual v2.22.1 (Stálá větev).